Za trenutek si predstavljaj,
da bi naša vlada z javno infrastrukturo,
kot so ceste in javne zgradbe,
ravnala na enak način, kot ravna z digitalno infrastrukturo:
Poslanci bi delali v najetem prostoru,
kjer ne bi smeli glasovati v prid bolj strogim okoljskim zakonom,
saj lastnik parlamentarne stavbe - veliko mednarodno podjetje -
ne bi dopustil takšnega glasovanja v svojih prostorih.
Prav tako ne bi dovolil že dolgo potrebne nadgradnje prostora
na več kot 500 sedežev.
To pomeni, da bi morali nekateri poslanci ostati zunaj na ulici.
Nekaj ulic proč
pravkar podirajo povsem novo telovadnico,
in to pičlih šest mesecev po njeni izgradnji.
Z velikimi stroški jo bodo zamenjali
z identičnim duplikatom.
Edina razlika bo, da bo
novi proizvajalec omogočal "ulično košarko" kot novo funkcijo telovadnice.
Medtem
vsako noč skozi skrita zadnja vrata mestne hiše
dokumente z občutljivimi zasebnimi podatki prebivalcev,
vse od bančnih izpiskov pa do zdravstvenih kartotek,
kradejo nepridipravi.
A glede tega nihče ne sme ničesar ukreniti,
saj iskanje zadnjih vrat in njihovo odpravljanje
krši uporabniško licenčno pogodbo.
In čeprav se to sliši popolnoma nesmiselno,
je v primeru, ko gre za našo digitalno infrastrukturo -
denimo za programsko opremo,
ki jo naša vlada uporablja vsak dan -
takšna primerjava v veliki meri upravičena.
Kajti večidel
naših upravnih postopkov temelji na lastniškem programju.
To pomeni, da se veliko denarja porabi za licenčnine,
ki trajajo omejeno časa
in omejujejo naše pravice.
Tako ne moremo uporabljati naše infrastrukture
na smiseln način.
In ker je izvorna koda lastniškega programja
pogosto poslovna skrivnost,
je iskanje varnostnih lukenj ali namerno nameščenih zadnjih vrat
zelo oteženo in celo protizakonito.
A naša javna uprava lahko stanje izboljša!
Če bi bili javno financirani programi prosti in odprtokodni,
bi lahko našo digitalno infrastrukturo uporabljali
za karkoli in za kolikorkoli časa bi želeli.
Lahko bi jo nadgradili,
popravili,
in preuredili
tako, da bi ustrezala našim potrebam.
In ker odprtokodnost prostih programov pomeni,
da je izvorna koda prosto dostopna vsem,
je veliko preprosteje iskati in krpati varnostne pomankljivosti.
Če bi digitalno izdelali kaj praktičnega in zanesljivega,
bi lahko uporabljali načrte ne le povsod po državi,
temveč tudi kjerkoli drugje,
celo mednarodno!
Dober primer tega je "FixMyStreet":
Aplikacija je bila sprva razvita v Veliki Britaniji
kot prostoprogramska aplikacija za izpostavljanje,
ogledovanje in komentiranje lokalnih infrastrukturnih težav,
kot so luknje na cestišču.
Sedaj je v uporabi širom po svetu.
Vsakdo ima od prostega programja korist,
saj se nove funkcije in izboljšave
med seboj delijo.
Če bi vse programe razvijali na tak način,
bi se lahko prenehali mučiti z omejujočimi licencami
in začeli razmišljati o tem, kje in kako
nam programska oprema lahko priskoči na pomoč.
Lahko bi se raje osredotočili
na ustvarjanje družbe, ki bi delovala v dobrobit vseh.
Če torej misliš, da bi morala biti infrastruktura prihodnosti
v naših rokah,
nam pomagaj tako, da deliš ta videoposnetek z drugimi
in obiščeš spletno stran:
www.publiccode.eu.
Čas je, da zahtevamo:
Javni denar?
Javna koda!